Hver år på visse eliteuniversiteter, —
— velges det ut elitestudenter, til å bli tatt opp i hemmelige samfunn.
I motsetning til studentforeningene, skjuler samfunnene sine handlinger.
Minst tre amerikanske presidenter er kjent som tidligere medlemmer.
Det mektigste hemmelige samfunnet har alltid vært...
... SKULLS.
Hva vil du ha? Vi har havregrøt, skinke, omeletter, skinkeomeletter.
Skinkeomelett, takk.
Mer havregrøt, og legg det på tallerkenen denne gangen.
Ja, mer havregrøt, og på tallerkenen denne gangen.
—Du kan være ei skikkelig megge. —Fascinerende.
Kom hit, kompis.
Jeg vet du ikke har fått din trippel—soya—koffeinfrie kaffe, —
— men oppfør deg skikkelig. Be damen om unnskyldning.
Unnskyld, jeg beklager.
Andreklassinger. Man må elske dem.
—Det vanlige? —Det ville være fint.
Kommer du på kapproingen?
Jeg har et spennende økonomi— seminar om nasjonalproduktet.
—Du vil vel ikke gå glipp av det? —Jo, jeg vil faktisk det.
—Til damen. —Takk herre. Ser deg der.
Hva er hovedtrekkene i C. Wright Mills "Makteliten"?
På visse institusjoner dannes elitegrupper som varer livet ut.
Så er Amerika et klassesamfunn?
Eller er det det prestasjons— samfunnet vi er blitt lært?
Mr McNamara?
—Jeg tror det er begge deler. —Hvordan kan det være begge?
Det er min erfaring at ytelser belønnes med rikdom.
—Med rikdom følger klasse. —Du tok deg bra inn der.
Fin bil, damer, men når konverterte dere?
Vi "lånte" den i går, som om du bryr deg om det.
Fortsett å stjele biler. Når jeg blir advokat, —
— kan jeg tjene en formue på å forsvare mine skolekamerater.
—Hvordan går det, J.J.? —Du var finere med langt hår.
—Jeg synes det samme om deg. —Jeg liker det som det er.
— Ting endrer seg, selv for tapere. —Jeg har aldri kalt deg en taper.
Det går bra. Du har dine bøker, båter og student—berter.
Vi sees.
McNamara, få ut denne båten, ellers blir du diskvalifisert.
—Beklager at jeg er sen. —Bare vi ikke kommer sent i mål.
—Hendene på årene. Klar... dytt! —Ro!
—Hvor lærte Mr McNamara å ro? —I kloakken. Han er fra byen.
Mora døde i en bilulykke. Far ukjent.
Han har vunnet Ivy—mesterskapet for oss tre år på rad.
—Jeg liker ham bedre og bedre. —Sier du det?
For en perfekt dag til et mesterskap.
Ingen grunn til å sjekke ham.
Caleb Mandrake. Han var en Skull den dagen han ble født.
—Caleb, jeg ser ikke konkurransen. —Forestill deg den.
Len dere tilbake. La båtene stille opp til start på Ivy—sprinten.
Bane 1, i blått, fjorårets vinnere, The Bulldog Eights, —
— ledet av stroken Luke McNamara og coxen, Will Beckford.
Båten fra Harvard Crimson, er i bane 2, —
— stroke, Pat McCarry, og cox, Lisa Littelred Williams.
Start vil være "Følg med", og så et skudd.
Sist i feltet har vi Cornell, i bane 3, i hvitt og rødt.
Princeton Tigers i bane 4, og Dartmouth i grønt, bane 5.
Penn er på utsiden, i blått og rødt.
Følg med!
Det var to, kom igjen. Det var tre, dytt. Fire!
Kom igjen, ni! Ti. Hold takten!
Gi meg to seter. Vi er på 36 tak pr minutt!
Nydelig, Luke. Hold det der. Dette går bra.
The Bulldogs leder med to seter.
Harvard og Cornell truer med å gå forbi dem ved halvveis—punktet.
Ikke la dem ta oss igjen! Ro!
Kom igjen! Vi leder! Vi jobber hardere!
Hold det der, Luke. Bra!
Vi leder med fire seter. Vi vinner, karer!
Vi er nådeløse. Jeg vil ha fem nådeløse tak.
Ett! Kom igjen, vær nådeløse! To!
—Hva var det? —Georges åregaffel brakk.
George, hopp på tre!
Kast åra di, George!
En! To!...
Tre! Hopp!
—Øk farten! —Øk farten, gutter!
Syv årer mot åtte? De har ikke en sjanse.
Bulldogs kjemper fremdeles. McNamara beordrer sitt lag fremad!
Gi meg alt dere har! Ikke la dette skje.
Luke sier vi skal fortsette! Gi meg to seter nå!
Dere må svare meg. Anstreng dere, nå!
La oss vinne dette! Det var fem!
Vi klarte det! Vi vant!
—Er de andre ute etter ham? —Han avslo dem alle.
Enten vil han ikke være med, —
— eller han venter på oss.
Hva er galt? Blir du til et gresskar ved midnatt, —
— eller er du redd du ikke skal bli en Skull?
Jeg ville bli en jentespeider hvis de betalte for studiene, slik Skulls gjør.
Jeg har fått søknadsskjemaet til Harvard. Bare litt over 3000 i år.
Så selv med deltidsjobber og stipend, —
— vil jeg skylde universitetet 110 000 ved eksamen.
Pluss renter.
Så selv om jeg utsetter alt, vil jeg skylde denne skolen 110 000, —
— og Harvard 150 000.
Du må få deg en sånn spennende jobb med forretningsjus.
—Da får jeg råd til en bil. —En brukt bil.
Og damene liker dem veldig godt.
Hvilket betyr at du vil få mindre sex enn nå, og det er...
—Det er hva? —Ingenting.
Takk. Jeg setter pris på det.
Innen jeg blir fri til å praktisere den jusen jeg liker...
—Vil du være 10 år fra graven. —Akkurat.
Fremtiden min dreper meg. Den dreper meg.
Glem Skulls. Start dette året riktig.
—Fortell Chloe hva du føler. —La oss holde oss på Jorda, William?
Chloe gikk på en dyr privatskole. Jeg kan ikke engang danse.
Chloes foreldre eier et jetfly.
Jeg har aldri vært i et fly.
Begynner du å skjønne ting?
—Jeg var sammen med en Skull. —Hvordan visste du, han var en Skull?
Vi begynte å krangle om hemmelige samfunn.
Jeg nevnte Skulls, og han følte seg veldig ukomfortabel.
Han forlot rommet, og kom aldri tilbake.
Det må være en av reglene deres. De har haugevis.
Regel nr 1: Ikke valgt innen midnatt i kveld, ikke kommet inn.
Her er vi. Bøy hodene for Skulls.
Det er vanskelig å si hvor Skulls slutter og universitetet begynner.
—Vi vet dere er der oppe. —Vi vet dere er der nede.
Ikke forvent et svar, CIA ble grunnlagt der.
Under Den andre verdenskrig, da de fremdeles var de snille.
Si hva dere vil.
Hvis det er hemmelig og for eliten, så kan det ikke være bra.
Kom igjen, baby.
—Hva skjer? —Pizzaen er her oppe.
Det er nymåne, og det er heksetimen.
Dere lytter til Nattugla på WYLE.
Nå kommer nyhetene. Klokka er tolv.
—Nå kan vi i hvert fall spise. —Ja, spis.
—Hva fikk vi? —Din favoritt.
Du får hjerteinfarkt når du blir 30.
Lucas McNamara, takk.
Kan jeg spørre hvem som ringer?
Luke, det er til deg. Han vil ikke si hvem.
—Hvordan kan han vite at du er her? —Hemmeligheten vår må være ute.
—Er du klar til å bli født på ny? —Hvem er dette?
Telefonkiosk utenfor kontorbygningen. 40 sekunder.
Hva gjaldt det? Luke, vent!
Astronomi—labben. 20 sekunder. Kvitt deg med sykkelen.
Vinduskarmen.
DRIKK MEG
Kjør i vei, McNamara.
Han kom ikke helt til 'født—på—ny'—delen.
Sjekk pusten hans.
Kanskje han ikke tålte drikken.
Hvor kan jeg få mer av den dritten?
Kom deg opp og hold kjeft, Mandrake.
—Beklager, Mr Monk. —Gratulerer, Skulls,
Gratulerer med gjenfødelsen. "En Skull over alle andre."
—Si det. —En Skull over alle andre.
—Høyere. —En Skull over alle andre!
Ingen utenforstående må vite noe om samfunnets arbeid eller medlemskap.
Før dere kan gå inn i vår verden, har styret vårt en liten oppgave.
En test.
Skolens hemmelige samfunn har lekt en lek i over 200 år.
Maskotter. De prøver å stjele våre.
Vi mangler en for å få et komplett sett.
I "Snake & Skeleton—samfunnet, deres maskott, en pytonslange.
Er denne såkalte pytonslangen giftig?
Kanskje, men husk dette: En slange uten skjell henger høyt.
Dere har til daggry.
—Vi har holdt øye med dere. —Vi vil holde øye med dere.
En vollgrav uten en vindebru. Veldig rare folk.
Så, mine herrer, hva venter vi på?
Den er låst.
Unnskyld meg, mine herrer. Låser er min spesialitet.
—Hva het du? —Luke McNamara.
Caleb Mandrake.
Jeg har servert deg frokost i tre år.
Alle gutta i kafeteriaen ser like ut. Det må være de små hattene.
Ja, det må være hattene.
—Hvor har du lært å gjøre det? —Ferdigheter fra en forspilt ungdom.
Jeg var en ekte trussel mot samfunnet.
Ingen slanger her.
"En slange uten skjell henger høyt."
De sa at slangen var i bygningen, —
— men det betyr ikke at den var inni bygningen.
"Henger høyt." Selvsagt.
—Værhanen. —Kom igjen.
Klar?
Dette må være det de mener med "En Skull over alle andre".
—Klar? —Mor deg.
En gang til.
—Ikke slipp, Luke. Ikke slipp! —Hold deg fast, Caleb!
Dra meg opp! Dra meg opp!
Luke!
Hvor er Luke?
Du er en trussel mot samfunnet.
"Universitetets åremålskontrakter, belønner middelmåtighet, —
— og tillater lærerene å ignorerer sitt hovedformål;
—å lære studentene å tenke." —Flott artikkel, Will.
Jeg er ikke Bob Woodward, men gi meg litt tid.
Her er hva jeg kaller ekte saker.
—Hva skjer? —Hvordan var det i går kveld?
—Hvordan var hva i går kveld? —La meg friske opp hukommelsen din.
Vi skulle til å spise pizza, da du fikk en telefon og løp ut av døra.
Nå står du her, og ser ut som du har vært til helvete og tilbake.
Det var bare en veldig lang natt.
Virkelig? Må ha vært en vill opplevelse. Hadde hun et navn?
Direkte spørsmål, direkte svar. Er du en Skull?
—Er du en Skull? —Jeg vet ikke.
—Du vet ikke. —Nei, jeg vet ikke.
Uansett det høres ut som pisspreik, så vil jeg ikke snakke om det nå.
—Jeg mener ikke å være en drittsekk. —Du sa det, ikke jeg.
I tre år har vi gjort narr av disse privatskole—dustene, —
— som aldri kastet et blikk på oss. Nå vil du være sammen med dem?
—Dette påvirker ikke vårt forhold. —Pisspreik.
To kvelder i uka vil du gjøre ting du ikke kan fortelle meg om.
—Dette endrer ingenting. —Endrer det ingenting? Greit.
Flott. Supert. Fortell meg alt da.
Fortell meg hva du gjorde i går kveld. Hvorfor du er våt.
—Det er bra. Gå din vei. —Vi snakker bare i sirkler.
Skal du støtte meg? Innta et standpukt for en gangs skyld.
—Si at jeg har rett! —Ikke skrik til henne.
Ikke si hva jeg skal gjøre!
Kutt ut! Kutt ut før dere sier noe dere ikke mener.
La meg si noe jeg mener.
Du og jeg er på Maurys. Morer oss, drikker, snakker med noen jenter.
Caleb Mandrake og dine sju nye venner kommer inn.
Vil du sitte med dem eller meg?
—Hvordan vet du om Caleb? —Han er på fornavn med fyren alt.
—Hvordan vet du om Caleb Mandrake? —Kall det gjetning.
Men Caleb er ikke saken her. Saken er oss.
Hva?
Vi må løse dette. Vi må kunne møtes i midten.
Nei, det er der du tar feil.
Når det gjelder vennskap, finnes det ikke noe "midten".
Dette er Caleb Mandrake. Kan jeg få snakke med Lucas McNamara?
Med en gang, sir.
Caleb Mandrake.
—Caleb, kan du vente litt? —Alt i orden.
Chloe, jeg beklager, men...
Jeg beklager.
Hva skjer?
Vi måtte ikke vente så lenge.
Vet du noe jeg ikke vet?
Se under puta di. Kanskje du finner noe fra tanntrollet.
20.00 I AFTEN
Gratulerer, Mr Lucas McNamara.
I like måte, Mr Mandrake. I like måte.
De venter oss visst.
Kent Hodgins, her borte, takk.
Hugh Dalton Mauberson, der borte.
Laurence Thorne, her.
Caleb Mandrake, denne vei.
Lucas McNamara, denne vei, takk.
Jeg er dommer Litten Mandrake. På vegne av Rådet, velkommen.
I et hvert fellesskap trenger man noen å stole på.
En som alltid er der til alt. En tvillingssjel.
Min tvillingsjel er senator Ames Levritt, avgangsår '72.
Dere er blitt ordnet i par. Tvillingsjeler.
Hver tvillingsjel ble valgt for utfylle den andre, —
— og for å ta ansvar for den andre.
Mr Wheeler. Mr Pitcairn.
Åpne dem.
Vårt medlemskap, som livet, har sine gleder, —
— sine vanskeligheter, —
— og noen ganger, sin smerte.
Men i motsetning til livet, er forbindelsen mellom dere evig.
La dette forsegle båndet mellom dere.
Vær stille, mens dere lider.
Bra gjort. Ta på dere klokkene deres.
Med Rådet som deres vitner, er dere nå blitt tvillingsjeler.
Og nå, mine herrer, reglene.
Vi lever etter reglene. Vi dør etter reglene.
Les regelboka. Det finnes en regel for alle situasjoner.
Vokt nøkkelen til vår dør og regelboka, —
— som dere ville vokte deres egne liv.
Husk det viktigste: Våre regler tilsidesetter de fra verden utenfor.
En Skull over alle andre.
Bra gjort, mine herrer. Gratulerer.
Som formann for Skulls, og på vegne av Rådet, —
— og de 322 kandidatene i hele verden, —
— ønskes dere velkommen. Velkommen hjem.
Den stolteste dagen i mitt liv, Caleb.
Takk, far. Jeg ønsker å gjøre deg stolt.
Takk.
De er nydelige. Akkurat som de var i jorda utenfor rektors kontor.
Jeg trodde kvinner elsket friske blomster.
Jeg behandlet deg stygt i går. Unnskyld.
Virkelig? Det føles som en bestikkelse.
—Hva er alt dette? —Luke McNamara — Action Jackson.
Oppkalt etter Jackson Pollock. Dette er min hovedoppgave.
Jeg lærer computeren min å male. Virkelig. Vent.
Rene tilfeldigheter former computerens verk, —
— så er jeg kunstneren, eller er det maskinen?
Kanskje det ikke er noen. Kanskje det er kaos i sin reneste form.
Må du være her mens den maler? Kan jeg ta deg med ut til middag?
Ja, det kan du. Vet du hvorfor?
Fordi Action Jackson velger når han skal begynne og slutte.
Jeg vil få toppkarakter for dette.
Siden jeg spanderer i kveld, hvor sulten er du?
Hvor sulten er du? Jeg er utsultet.
"Utsultet" koster vel 20 spenn?
Best jeg tar ut litt penger.
Best jeg sjekker saldoen. Det har vært en stor uke. Jeg kjøpte en bok.
20.000. Det må være en feil.
Du er en Skull.
Jeg er rik.
Du er en Skull.
Jeg skal ikke forsvinne som han fyren. Bare vær glad på mine vegne.
Greit. Jeg er glad på dine vegne.
Mine herrer, vennligst følg meg.
Mr Mandrake, du skal være her. Mr Mauberson, inn her.
Og Mr McNamara, du skal være her.
Resten av dere følger meg.
Det er Mr McNamara.
—Har vi slips—problemer? —Ja, det har vi.
Slapp av. Jeg er kongen.
Det er litt vanskelig når man gjør det på en annen, —
— for alt blir bakvendt.
Ser ut som du har gjort dette før.
En gang eller to.
Ferdigheter fra en forspilt ungdomstid.
Lucas! Caleb! Kom hit litt.
Kom hit. Jeg har en idé. Hvor tilbragte du fjorårets høsttakkefest?
—På en Pizza Hut. —En Pizza Hut.
Tilbring høsttakkefesten hos oss. Vi har en tradisjon.
Vi går på jakt, men spiser bare det vi skyter.
Hvis vi ikke får noe, drikker vi brandy —
—og sulter foran peisen.
Men ikke vær bekymret. Caleb er en utsøkt skytter.
Jeg vil gjerne komme.
Der jeg kommer fra, har vi samme tradisjon, men vi skyter duer.
Ames, la meg prtesentere deg for Mr Lucas McNamara.
—Senator, en glede å møte Dem. —Gleden er på min side.
Vi venter din søknad til jusstudiene. Jeg sitter i utvelgelseskommiteen.
Du kan ikke diskutere det med en mulig kandidat.
Du har rett, Litten. Så, Caleb, hva er dine planer?
Jeg trår bare vannet til noe skjer.
Du må bli sliten i armene.
Ja, for du kaster meg stadig vekk ut i den dype enden av bassenget.
Unnskyld meg. Jeg trenger en drink.
—Hva synes du om alt dette? —Det er litt overveldende.
Det var det for meg også. Vi har samme bakgrunn, —
— og jeg håper, samme verdier. Skulls makt kunne gjøre mer nytt.
Har du noen spørsmål?
Millioner. Som for eksempel, hvem betaler for alt dette?
Regel 46 i boka di.
Hvert medlem må testamentere en andel av sin formue til Skulls.
Og ordet "KRIG" i ritualrommet.
Hva betyr det?
De som ønsker å bli våre ledere, velger krig for å bevise seg verdig.
—Hva hvis det er fred? —Det er alltid en krig å kjempe.
Hvis du noensinne trenger noe, eller bare vil snakke, —
— så ring meg.
Det var litt anstrengt mellom faren din og senatoren.
Ja, de var skolekamerater. Tvillingsjeler.
Det er blitt verre etter at far slo Levritt og ble formann.
Det må være vanskelig å følge i de fotsporene.
Han er en ambisiøs mann.
Tanken på å sitte i høyesterett er det eneste han elsker.
Når vi snakker om kjærlighet...
—Lucas McNamara, ikke sant? —Hvordan visste du det?
Jeg vet alt om deg.
Vil du danse?
—Du kom ikke på treninga. —Jeg har hatt det travelt.
—Med hva? —Det er en hemmelighet.
Lucas, jeg må snakke med deg nå.
—Chloe, dette er Caleb Mandrake. —Vi har møttes. I Exeter.
Gikk vi ut sammen?
En gang eller to. Du syntes visst det var like uforglemmelig som meg.
—Ser deg senere. —Ja.
Jeg føler meg dum. Jeg la igjen nøkkelen min på du—vet—hvor.
Jeg vil virke dum. Kan jeg få låne din?
Ja visst. Men sist jeg sjekket, ble ikke folk kastet ut for å glemme.
Takk, Lucas.
Det som dominerer rommet, er ordet "KRIG", skrevet med store bokstaver.
Hovedrommet er ca 26 meter langt.
Det er fantastisk, med nesten ti søyler —
— av marmor.
—150 år med rikdom. —Du!
Du brøt deg inn i bilen min, og stjal nøkkelen min og boka mi.
Jeg vil ha kameraet, båndet og tingene mine!
Helt greit. Bare ro deg ned. Her er nøkkelen.
Men jeg har ikke boka di med meg. Vi kan hente den når som helst.
Bare ro deg ned.
Will?
Hjelp meg! Kan noen hjelpe meg!
Jeg beklager
Jeg skjønner det ikke.
Jeg mener, Will ville ikke.. Han er den siste personen...
Noen ganger kjenner vi ikke folk så godt som vi tror.
Jeg har et par spørsmål, og så burde du sove.
Har du rørt noe bortsett fra dørhåndtaket?
Jeg vet ikke. Jeg kommer inn hit hele tiden.
Hvorfor var du her kl 03 om natta? Jobber du for avisa?
—Nei, jeg ville bare snakke. —Snakke om hva kl 03 om natta?
Vi hadde kranglet, men det var ikke noe alvorlig.
Slåss dere? Om hva?
Ikke legg ord i munnen på meg. Vi var romkamerater.
Ro deg ned. Du blir litt oppspilt.
Hva mener du?
—Hva mener du? —Ro deg ned.
Jeg spør bare ganske enkelt hva dere kranglet om. Det er alt.
1. betjent Sparrow? Jeg er Martin Lombard, universitetsforstander.
Må vi gjøre dette nå? Kan vi gi ham en pause?
Jeg har flere spørsmål, men kanskje dette ikke er riktig tidspukt.
Du hører fra meg. Du kan gå, Mr McNamara.
Få deg litt søvn.
Unnskyld meg.
Herregud.
Jeg hørte det nettopp. Jeg er så lei meg.
Hva skal jeg si til mora hans?
Denne skal også pakkes.
Skal jeg pakke disse også?
Jeg har noe å fortelle deg.
Will jobbet med en artikkel om Skulls.
Mange aviser var interessert.
—Han fikk til og med jobb—tilbud. —Jeg vet det.
Jeg fant notatene hans.
—Hvorfor sa du ikke det før? —Will ba meg love ikke å si det.
Hvis denne artikkelen hadde noe med selvmordet hans å gjøre, —
— burde politiet få vite det.
—Du kan ikke snakke med dem. —Hadde den noe med Wills død å gjøre?
—Hadde den? —Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke.
Hvis vi var de vennene vi trodde vi var, —
— ville ting kanskje blitt annerledes.
Jeg løy.
Will løy.
Og nå lyver du.
Du lyver for meg.
Flytt deg! Flytt deg!
—1. betjent Sparrow. —Lærte du noe sannhet i timen i dag?
Kjæresten din fortalte oss hva du og Will kranglet om.
—Hun er ikke kjæresten min. —Greit, jentevennen din.
—Vi fant også noe interessant. —Hva da?
Will hadde et sår i bakhodet.
Vanligvis, når folk henger seg, ser det ikke ut som, —
—de er blitt slått med en slegge.
Det skjedde noe voldelig med Will før selvmordet hans, —
— eller det som skulle se ut som et selvmord.
Men ikke ligg våken om natten, for vi gjør jobben vår.
Jeg vet hvor bekymret du er.
Du hører fra meg igjen, —
— hvis du ikke tar kontakt med meg først.
Mine herrer, i kveld begynner avsløringsprosessen.
Det siste stadiet av adgangen til ordenen.
Ble med oss til Løgnerens Helvete.
Mine herrer, kom inn.
Jeg er dr Rupert Whitney, avgangsår '73. Jeg er protokollsjef.
Jeg skal være deres guide de neste ukene.
Avsløringsprosessen er vårt helligste rituale.
Det har vært en Skull—tradisjon siden sent på 1700—tallet, —
— og er grunnlaget for deres forpliktelse mot hverandre.
Hvert tvillingsjelpar blir plassert inni buret.
Så kan dere stille dem spørsmål om hva dere vil.
Formålet er å lære alt dere kan om hverandre.
Når de har avslørt alt til deres tilfredsstillelse, slipp dem fri.
Hvilket par vil være først?
Caleb og jeg vil.
Luke, hva er du mest redd for?
Hva jeg er mest redd for?
At jeg alltid vil være alene.
Mor ble drept i en bilulykke da jeg var liten. Jeg kan ikke huske henne.
Jeg hadde ingen familie før for et par år siden, —
— da jeg fikk en venn som ble som en bror for meg.
Forrige uke ble han også tatt fra meg. Hvorfor tror du det skjedde?
—Vet ikke. Hvem kan svare på det? —Du kan.
Fortell meg det verste du noensinne har gjort.
Jeg hadde et forhold til min mors beste venninne.
Hvorfor er du så redd faren din?
Far dekker meg alltid. Får meg alltid ut av vansker.
Jeg må aldri ta ansvar for noe.
Så ta ansvar for dette. Hva er det verste du noensinne har gjort?
Hvor skal jeg starte?
Ikke lek med meg! Hva er det verste du noensinne har gjort?!
Hva snakker du om?
—Hva mener du? —Vet du hvor jeg fant denne?
Takk.
Jeg hadde mistet den.
Jeg lurte på hvor det var blitt av den.
Mine herrer... gratulerer.
McNamara, Mandrake, formannen vil snakke med dere.
—Jeg venter oppe. —Han er en Skull.
Kan du unnskylde oss, Marty?
Bra gjort, Luke. Bra gjort.
Ikke kom med "bra gjort". Hva skjedde med Will Beckford?
Jeg vil vite sannheten.
Tvillingsjelen din har rett til å få høre sannheten. Ikke sant, Caleb?
Han stjal boka mi og nøkkelen min. Derfor ba jeg om å få låne din.
Jeg gikk til ritualrommet, og han fotograferte alt.
—Du stjal nøkkelen min og boka mi. —Jeg prøvde å stoppe ham.
Jeg vil ha kameraet, båndet og tingene mine tilbake nå.
Greit, her er nøkkelen din.
Jeg har ikke boka med meg. Vi kan hente den når du vil.
Du gir meg nøkkelen. Vi henter boka, og du holder munn.
Greit, kom ned nå.
Jeg holder munn. Det vil ikke skje noe med deg.
Hva hvis jeg sier at jeg ikke kan gjøre det?
Kom deg vekk fra meg!
Han falt.
Og han brakk nakken.
—Det var ikke noe jeg kunne gjøre. —Du kunne ringt politiet!
Will er død!
Vi gikk ikke til politiet, fordi vi vet hva som ville skjedd.
Calebs fremtid, min juridiske karriere...
Vår ed til Skulls ville blitt ødelagt på grunn av en ulykke.
Så vi tok denne ulykken, og fikk den til å se ut som et selvmord.
La oss ikke glemme...
...at Will Beckford var en tyv. Han gikk inn på forbudt område.
Dette er ikke riktig.
Det er kanskje ikke riktig, men det fungerte.
Dette er din forhåndsaksept til å studere jus hvor du vil.
—Jeg har ikke søkt ennå. —Tenk deg det.
Alt er betalt.
Jeg ville gjøre hva som helst for å beskytte deg.
Ville du gjøre det samme for meg?
Frøken! Kan du gi meg en ny kopp kaffe og litt ny melk, takk?
Beklager det.
Du tok litt av en risk da du ringte meg.
Du sa jeg kunne ringe hvis jeg ville snakke med deg. Husker du det?
—Vet du det? —Jeg sitter i Rådet.
Selv Mandrake hadde ikke klart å utføre en sånn dekkoperasjon alene.
Hvordan takler du din avgjørelse om å holde munn?
Hvordan takler du din?
Våre medlemmer er meget grundige.
Skulls er en gruppe som sjekker alt nøye.
De holde røye med hver gjerning, hver hviskede tilståelse.
Overvåkningskameraene. Det må finnes opptak.
Vår organisasjon bruker alle sine ressurser —
— på Mandrakes utnevnelse til dommer ved høyesterett.
En grusom hemmelighet skulle ikke dukke opp å ødelegge noe så viktig.
Den grusomme hemmeligheten ville være verdifull informasjon.
Kan kanskje brukes i en forhandlin med Rådet, —
— for å gjenvinne sin frihet.
For å få livet tilbake.
Vil du ha livet ditt tilbake?
—Bursdagen hans var forrige uke. —Jeg vet det. Fredsgave.
—Skru ned din! —Skru ned den jævla TV'en!
Skru av de jævla TV'ene. Vi har en gjest.
Hei, gutter. Jeg må snakke med dere.
Sully, jeg beklager at jeg gikk glipp av bursdagen din.
Hvis du vil skrifte, er det en kirke nedi gata.
Jeg tuller ikke. Jeg er i store vansker.
Hvis dere ikke hjelper meg, vil jeg gå glipp av min egen bursdag.
—Hvorfor skulle vi hjelpe deg? —Jeg vet ikke.
Kanskje du vil vende det andre kinnet til.
Kanskje være tilgivende å være en bedre venn enn jeg har vært mot deg.
Du vil ønske å se ut av vinduet, —
— for da ser du en '63 T—Bird cabriolet.
Dobbel eksos, firesylindret forgasser, renovert originalt rødt lærinteriør.
Den tilhører meg.
Hjelper du meg, så tilhører den deg.
"Storegutt" byttet de digitale båndene to ganger pr dag.
Kl 10 og kl 22. Du kan stille klokka di etter det. Nå vet vi ruta hans.
Han går ikke ut av frontdøra. Han går tilbake den veien han kom.
Han går østover. Jeg følger etter ham.
—Har du problemer, Mr McNamara? —Ja, et nødstilfelle i familien.
Ikke mist ham!
STURTEVANT—SAMLINGEN
Ingen får gå inn i Sturtevant— samlingen uten adgangskort.
Kom igjen. La oss gå!
Vet du hva dette er?
En mikrofon. Skjønner du? Nå skal du høre på meg.
Slutt å følge etter Lombards folk.
Slutt å grave! Hvis du fortsetter å grave, vil du grave din egen grav!
Trodde du ikke de ville finne ut hva du gjorde?
De vet alt vi gjør. Hvert sted vi går!
Leiligheten din blir avlyttet! Min også!
Samme med vennen din ovenpå! Hun er heller ikke trygg.
Ingen av oss er trygge!
Jeg mente ikke... ... å skade vennen din, Luke.
Jeg sverger på at jeg ikke mente å skade ham.
Vær så snill. Ikke gi dem en grunn.
Vær så snill. Det er alt de trenger.
—Chloe, jeg må snakke med deg. —Jeg er sent ute til timen.
—Så snakk. —Vær så snill!
Hva?
Jeg har en venn som tok noen agjørelser, der var helt feil.
—Hvorfor var de feil? —Fordi han var egoistisk.
Og fordi han var grådig.
Han trodde de ville gi ham alt han ønsket seg.
Men alt de ga ham var ulykke.
Så nå kan denne vennen min ta en sjanse.
Det kan gå galt, men det er riktig å gjøre det.
Så hva skal jeg gjøre?
Du burde behandle meg som en venn, og fortelle meg sannheten.
Vi burde fjerne Mr McNamara. Han er ikke lenger lojal.
Ber du Rådet om å velge din sønns skjebne fremfor Mr McNamaras?
Medlemmene vil aldri godkjenne et så korrupt og urettferdig forslag.
—Medlemmene må forstå... —De må aldri få vite det.
Regel 88 sier at en avgjørelse som holdes hemmelig for medlemmerne, —
— må være enstemmig.
Da foreslår jeg, under regel 88, at Mr Lucas McNamara —
— skal gjennomgå psykiatrisk vurdering ved vårt sykehus.
Jeg ber dere herved stemme.
Forslaget er nedstemt.
Ames, kan jeg få snakke med deg ovenpå et øyeblikk?
Vi pleide å tro på de samme tingene.
—Hva skjedde? —Jeg har lært at det finnes grenser.
Virkelig?
Hun liker å spise saftis etter at dere har elsket.
Jeg har hatt mine egne små sidesprang, —
— men herregud, hun er bare 19.
Jeg vet ikke om kona di eller velgerne i Virginia, —
— vil være like tilgivende som meg.
Vel...
... skal vi stemme igjen?
McNamara!
Er det sånn du slår opp med meg? Med et patetisk brev?
—"Men vi kan fremdeles være venner?" —Jeg vet hva det står i brevet.
Og nei, vi kan ikke være venner.
Så ikke snakk til meg, ikke ring meg, og våg aldri —
— å sende meg et av disse feige brevene dine igjen!
For en drittsekk.
Klok avgjørelse, Lucas.
—De kan ikke høre oss nå. —Gikk de på den?
Jeg tror det. Du var overbevisende.
—Fikk du alt jeg trenger? —Her.
Men hvorfor ødelgger de ikke bare båndene?
Det er sånn disse folka jobber.
Ved å bruke hverandres skitne hemmeligheter mot dem selv.
Hvis du ombestemmer deg og vil flykte, kan jeg hjelpe. Familien min...
Men familien min kan hjelpe deg.
Jeg kan ikke leve sånn.
—Du må love meg noe. —Hva?
—Heretter må du ikke involvere deg. —Nei!
—Jeg er involvert. —Jeg vil ikke at du skal være i fare.
—Jeg vil hjelpe deg. —Forstår du hva de er i stand til?
—De vil drepe deg! —Jeg elsker deg.
Jeg gjør det.
Jeg elsker deg.
Greit, dere har meg.
—Hold kjeft! —Dere trenger ikke pistolen.
—Gi meg båndet. —Jeg har det her.
—Kom og hent det. —Bring meg det.
Kom igjen. La oss stikke.
Kom igjen! La oss dra!
Bra plan, Lukie.
Nå starter vi.
Du stjal nøkkelen min og boka mi. Jeg vil ha kameraet ditt, —
—båndet og tingene mine.
—Her er nøkkelen. —Vi henter boka.
Du sier ingenting. Det vil ikke skje noe med deg.
Kom deg vekk fra meg!
—Neeei! —Herregud.
Herregud, nei! Herregud.
Far, du må høre på meg!
Du må høre på meg nå! Det er skjedd noe!
Jeg har nettopp drept en gutt i ritualrommet.
Jeg burde ringe politiet! Nei, jeg må ringe 911!
Jeg kan ikke bare forlate ham her.
Ja, jeg skjønner det! Jeg skjønner! Greit!
Jeg skal gå.
Herregud, han rører på seg. Luke, han rører på seg.
Han er fremdeles i live.
—Ja, fullstendig. Ser du armen hans? —Kjør båndet fort fremover.
Stopp, stopp!
Kan du zoome inn på bildet nederst til høyre?
Luke, hvem er de? Hvem er de?
Det er Martin Lombard, universitetsforstanderen.
—Han er veldig skadet. —Hvem snakker han til?
Det kan bare være Mandrake. Kan du gå nærmere?
Lombard jobber for Mandrake.
Nærmere.
Å, herregud.
De drepte ham.
Hva vil du gjøre?
Luke, vi snakket nettopp om deg.
—Hva gjør du her? —Beklager, Luke.
—Jeg måtte fortelle dem hva du gjorde. —Hva jeg gjorde?
Det du fortalte meg. Hvordan du og Will slåss. Ulykken.
Du fikk det til å se ut som et selvmord.
—Han lyver. —Nei, jeg har ikke noe å lyve om.
Jeg har bevis. Alt du trenger å vite. Sannheten er på dette båndet.
Mr Mandrake, vi har ditt vitnemål. Du kan gå.
Hold Mr McNamara med selskap.
Få noe å spille dette båndet på, og be statsadvokaten sende noen hit.
Jeg har ikke sett så mye snø siden min siste skitur.
Dette er båndet.
Skjermen er oppdelt. Det er fire vinkler.
Det må være fremover.
Jeg trodde det var...
Du... Du har byttet om båndet!
Fortell oss hva du innbilte deg var på båndet.
Hvorfor gjorde du det? Hva har de på deg?
—"De"? —Skulls!
—Hvem? —Skulls!
Hvem tror du bestemmer her? De overvåker oss!
De kontrollerer alt! Inkludert ham! Selv ham!
Jeg har hørt nok.
Hold dem unna. Du må høre på meg.
—Martin Lombard drepte Will! —Universitetsforstanderen?
Ja! Han brakk nakken på Will Beckford.
Liksom—selvmordet skulle bare skjule det. Det var en dekkoperasjon!
Hvorfor drepte Lombard romkameraten din?
—Litten Mandrake ba ham gjøre det. —Dommer Litten Mandrake?
—Ja, han styrer hele showet. —Det er latterlig!
Det er sant! Du jobber for ham!
Du må tro meg. Vær så snill. Han er med på dette.
Jeg er uskyldig. Jeg snakker sant!
Jeg snakker sant. Jeg snakker...
Din jævel! Hvordan kunne du gjøre dette mot meg?!
Hva har de på deg, Sparrow?
Få ham ut herfra!
Hva har de på deg, Sparrow?
Hør på meg! Jeg er uskyldig!
—Hva vil du? —Jeg så båndet, Caleb.
Hvilket bånd? Hva snakker du om?
Caleb, Luke er på et sinnssykehus. Kanskje de aldri slipper ham ut.
Vær så snill å hjelpe meg. Bare fortell politiet sannheten.
Vær så snill.
Jeg tror det er best du går.
Før jeg går... en siste ting.
Det mest interessante på det båndet var etter at du gikk.
Will Beckford... Han var ikke død.
Ms Whitfield? Vi må snakke med deg.
Hvor er hun?
Sett deg inn, Chloe. Jeg skal kjøre deg til Luke.
Kom igjen.
Han er der, senator. I solariet.
Det er meg. Det er meg.
Hjelp meg!
Dette går bra. Jeg skal få deg ut herfra.
Jeg skal ta vare på deg.
—Jeg har ordnet denne bilen til deg. —Vent. Hvor skal vi dra?
Du må minne ham om at det kun er én løsning på dette.
"Vi lever etter reglene. Vi dør etter reglene."
—Jeg vet ikke hva du mener. —Han vil vite det.
Kjør.
Jeg drar. De er dine nå.
Dette vil gå bra.
Denne kler deg ikke. Du er ute derfra nå. Du skal ikke tilbake.
Alt vil bli bra.
Faen heller!
Helvete!
Hold deg fast!
Kom deg vekk fra ham!
Jeg har fulgt etter dere, i følge senatorens ordre.
Jeg skjønner det ikke.
Senatoren tror at hvis du tenker over det, så vil du skjønne det.
Jobber du for senator Levritt?
Bare sett dere i jeepen og kjør.
Så du hva som var på båndet?
Ikke still meg sprøsmål. Jeg har gitt deg svar.
Kjør nå.
Takk.
Hva skal vi gjøre? De vil finne oss.
Sparrow jobbet for Levritt ...
... men det var han som byttet om båndene. Og han hjalp meg ikke.
Han ventet til jeg kom ut fra sykehuset. Og hva betyr det?
Hva prøver Levritt å fortelle oss?
"Vi lever etter reglene. Vi dør etter reglene."
Levritt. Han ba meg minne deg om —
— at "Vi lever etter reglene. Vi dør etter reglene."
Regel 119, midt på siden.
"En utfordring kan fremføres på gentleman—maner.
—Jeg skjønner det ikke. —Men det gjør jeg.
Levritt ville være sikker på at jeg bare hadde ett valg.
På gentleman—maner.
—Hvilken dag er det i dag? —Det er fredag.
Skulls er ute på øya i morgen.
Kom igjen. Legg deg ned.
I morgen skal jeg erklære krig mot Skulls.
Vi er samlet, slik vi har gjort i over 200 år,—
— for å feire slutten på Avsløringsprosessen.
Og nå som dere har delt alt med hverandre, —
— vil vi vise dere hvor stor pris vi setter på dere.
En skål for en vellykket fremgang for Skulls.
—Over alle andre. —Over alle andre.
Mr McNamara, vær så snill. De skulle ikke være her.
Mr McNamara, er De kommet for å hente sjekken?
I henhold til regel 119, —
— ber jeg om æresoppreisning for uenighetene mellom meg, —
— og Caleb Mandrake angående Will Beckfords død.
—Hva er regel 119? —119.
"Når så alvorlige uenigheter oppstår, —
— at ingen annen løsning kan oppnås, —
— kan en utfordring fremføres på gentleman—maner."
—Hva betyr det? —Han utfordrer deg til en duell.
—En duell? Du tuller? —Nei, det gjør jeg ikke.
—Dr Whitney? —Det er en del av vår tradisjon.
Mannen er en rømling. Han burde vært arrestert. Ring politiet.
Våre regler tilsidesetter deres. Du burde vite det.
Da forlanger jeg å få ta min sønns plass i denne duellen.
Det kan du ikke, formann.
"For å unngå interessekonflikter, —
— er rådsmedlemmer unntatt fra handlinger som angår slektninger."
Regel 119—B, linje 15.
Det er to veier ut av dette, Lucas.
—En, du kan trekke tilbake utfordringen. —Og den andre?
Du er død. Caleb er en mesterskytter. Du har ingen sjanse.
Da kommer jeg vel ikke på høsttakkefesten likevel.
Far, jeg må spørre deg om en ting.
Var Beckford i live da jeg forlot ritualrommet?
Sønn, jeg elsker deg. Og jeg har aldri løyet for deg.
Svaret er nei.
Mine herrer, det er på tide å begynne.
Mr Mandrake, De ble utfordret, så De kan velge våpen.
Mine herrer, innta plassene.
Rygg mot rygg.
Fortell dem sannheten om Will.
—Jeg beklager, Luke. —Bare fortell dem det.
Nei, jeg beklager det jeg må gjøre.
Spenn pistolene. Gjør klar til å skyte.
Ti skritt. På mitt signal.
En...
... to...
Det som skjedde med Will var et uhell.
Dette blir mord!
Vil du myrde en venn? Din tvillingsjel?
Fortell dem det, og så slutter dette her!
... ni... ti.
Fortell dem sannheten!
—Skyt, Caleb! —Far!
Skyt, for faen!
Caleb, fortell dem det, så kommer vi oss gjennom dette sammen.
Hent bagen min!
Slapp av, Mr Mandrake. Shawn!
Du var ikke verdt anstrengelsen.
Det er over, Caleb. Det er over.
Du sa det alltid var en krig som måtte kjempes.
Dette var din krig.
Ja, og de snille vant.
—Ingen vant. —Ikke sant. Mandrake er ferdig.
Han får aldri et sete i høyesterett. Jeg vil bli formann for Skulls.
Du vil bli frikjent og kan hjelpe meg å lede den nye generasjonen Skulls.
En jeg var glad i sa en gang:
"Hvis det er hemmelig og for eliten, så kan det ikke være bra."
Han hadde rett.
—Du brukte meg. —Nei, Luke. Jeg hjalp deg.
Jeg lærte deg hvordan du skal få verden til å jobbe for deg. For oss.
Tror du virkelig du kan snu ryggen til dette? En dag, når jeg be deg —
— om en tjeneste, kan du da si nei?
Og hvis du sier nei setter du da livet til din kone og familie i fare?
Kan du leve med den tvilen, Lucas?
Bare følg med.
Bra gjort, gutt. Bra gjort.
Norske tekster: Nina Elmar Swann Scandinavian Text Service